KAIMAS
Kieno kviepavimo aš klausisiuos, kad galėčiau užmigti?
Kieno ranką laikysiu, kad galėčiau eiti?
Momentuose kaip dabar, galbūt savęs klauseme:
Ar tai buvo ištikrūjų gerai mums čia susirinkti?
Mes esam diekingi už laiką, kuris mums buvo duotas.
Kas sukausto jūsų dėmesį?
Aš tai turėčiau turėti, kad galėčiau dėstiti.
Kas tai surado?
- Filipai, ar tu jį palėtei? - Ne, misteri Volkeri.
Jo galva buvo nusukta ir jo kailis beveik nuluptas.
- Suprantu. - Jis buvo nužudytas.
Bet kas yra kaltas?
Kas padarė šitą siaubingą daliką?
- Neiškalbamieji. - Būtent.
Ir kaip to priėjei prie šitos išvados?
Jie yra mėsa ėdžiai.
Jie turi didelius nagus.
Vaikai.
Neiškalbamieji mūsų sienų jau metų metus neperžengė.
Mes neinam į jų miškus
ir jie neateina į mūsų slėni.
Įsigaliojo taika.
Mes jiems negrąsinam.
Kodėl jie turėtu taip padaryti?
Ir mes jokiu būdu neturim pamiršti paukščių inkilo.
Praitais metais jis iškrito ir aš jo siaubingai pasigedau.
Ir jūsų žmona jo pasigenda, kai vaikai užsidedą plunksnas.
Man tai labai gražu.
Šiuo reikalu aš nieko negaliu pasakyti.
Augustas Nikolsonas vedą šį susirinkimą.
Vienas jaunuolis nori kalbėti prieš senesniuosius kalbėti.
Leiskit jam įeiti.
Alice.
Labas, Liušai.
"Mano mama nieko nežino apie mano šiandienos apsilankimo priežasties."
"Ji tam nepritarė ar dar kaip nors patvirtino."
"Mažojo Danielio Nikolsono mirtis po ligos
ir kiti įvykiai apsunkiną mano sielą."
"Aš prašau leidimo, peržengti per uždraustajį mišką
ir į kitą miestą nukeliauti."
"Aš parūpinsiu naujų vaistų ir grįšiu atgal."
"Kas liečia neiškalbomuosius,
esu įsitikinęs, kad jie mane praleis."
"Šitie sutverimai jaučia jausmus ir baime."
"Jie pajaus, kad aš esu tiros širdies ir bebaimis."
"Pabaiga."
Kas dedasi tavo galvoj?
Pasakyk ką nors, Liušijau.
Fintonas Koinas yra bokšte. Aš prižadėjau jį aplankyti.
Ar kartais pagalvoji apie miestus, Fintonai?
Kam?
Tai yra blogos vietos, kur blogi žmones gyveną. Daugiau nieko.
Ačiū, Liušai.
Tu esi tikras draugas.
Aš tikiuosi, tavęs niekas nematė.
Kas mus aplankė, tai yra plėšrūnas,
spėjama, kad kojotas arba vilkas.
Kaip jis žudo ir kaip kailį nulupą,
bet mėsą sudrasko ir palieką gulėti,
galį būti ženklas, kad tas gyvūnas yra pasiūtes.
Kitas dvi savaites turim sekti šito kojoto pėdsakais.
Prižiūrėkit gerai mūsų vaikus, kai jie žaidže ant kalnelio.
Kas kitą įtarimą liečia,
mes taip nemanom, kad ribos buvo peržengtos.
Neiškalbamieji yra daug didesni nei kojotai,
ir mes žinotumėm, jeigu jie čia būtų buve.
Tai siaubinga, tas reikalas su tais kojotais, tėti.
- Nebijok. - Ką tu nesijaudini?
Aš esu įsitikinęs, kad tai greitai baigsis.
- Pakalbam apie ką nors kitą? - Tai man būtų malonu.
Aš esu įsimilėjus.
Aš prašau tavo leidimo ištekėti, tėti.
Viskam yra tam tikros taisyklės.
Tas jaunuolis turėtu šiuo momentų šale tavęs stovėti.
- Kur yra tas vyras? - Aš su juom dar nesikalbėjau.
Tas jaunuolis nieko nunutoke apie tavo ketinimus?
Jis yra labai tylus žmogus.
Aš norėjau su juom pasikalbėti, bet tik su tavo pašventimu.
Tai yra Liušas Hantas.
Ar tu apie jį blogai galvoji?
- Ne. Aš apie jį pagalvojau. - Jis yra kitoks.
Jis nedaro kvailysčių.
Ne, jis tikrai to nedaro.
Tada aš turiu tavo pašventimą?
Bet padaryk man vieną paslaugą.
Niekam apie tai nepasakok, kol nepasikalbėjei su tuom berniuku.
Laba diena, Liušai.
Aš norėjau tau kaiką pasakyti.
Aš tave myliu, Liušai.
Aš tave taip myliu, taip kaip diena yra ilga,
daugiau nei saulę ir menulį kartu.
Ir jeigu tu taip pat jautiesi, neturėtumėm ilgiau to slėpti.
Meilė yra dovana. Mes turėtumėm būti už tai dėkingi.
Mes turėtumėm iš visos krutinės rėkti.
Ačiū.
Mano vaikas miega minkštai
Ilgas gyvenimas, didele meilė
Gražus laikai tavęs lauke
Visas pasaulis galį matyt
Laikas apsižvalgys
Kaip šešėliai ateina ir išeina
Kaip vėjas lapus glosto
Kaip žiedai žydi
Aš niekados nežinau, ar tu ir mano sūnus viens kitą suprantat. Jus nieko daug nesakėt.
Tu esi labai draugiškas.
Atleisk už mano elgesį, aš jau ilgą laiką nemėgojau.
Tu tai darai puikiai, Džeimisonai.
Dar porą akimirksnių. Sukaupk savo drąsa.
Nesikabink taip. Tu mano marškinius sutepsi.
Jie atsako į mano šuksmus ir jie grąsina, jie puls.
Tik drąsos, žmogau. Tai tik pasakos.
Nepasiduok. Susikaupk.
Žinai, kaip šuo tave uostitu.
Dovanokite, misteri Nikolsonai?
Žmogus gali bėgti nuo skausmo, taip kaip mes.
Skausmas vistiek tave susiranda.
Jis gali tave užuosti.
Aš nežinojau, kad tu moki taip greit bėgti.
Mes ir toliau žaisim.
Noahas turi būti nubaustas. Jis ir vėl Džozefa su lazda mušė.
Baik. Padėk pagalį.
Noahai Persi.
Tuoj pat baik su tom nesamonėm.
Dabar eisi ant apikaklio.
- Nemušk. - Aš tave uždarysiu tylejame kambariuke.
Tada garsiai rėksiu.
- Padarom susitarima? - Taip, gera idėja.
Susitarimas turi likti slaptas. Susitvarkysi?
Išlaikyti paslaptį? Kaip pelė po šluota.
Tau nereikės ten į vidų, jeigu prisieksi, daugiau niekados nebemušti žmogaus.
Jokių mūštiniu.
Susitarimas galioja.
Mes neturim tuoj pat grįšti.
Ką mes turėtumėm nuveikti su pavogtu laiku?
- Gal bėgam lenktinių? - Taip.
- Aukštyn į ramybės kalną. - Jokiu išdūrinėjimu.
Koks įžulumas. Tuoj pat atsiimk.
Ar tai mokyklos varpas?
Aivi, tu įšdūrinėjei.
Žinau! Atleisk!
Mano sesuo siaubingai verkė.
Tu savęs klausi, kaip aš tave apžinau?
Kai kurie žmones tik mažai išskleidže silpną spalvą.
Labai silpnai, tik dvelksmas.
Tai yra viskas ką aš tamsoj matau.
Tėtis tai irgi turi.
Nori sužinoti, kokia spalvą tu turi? To aš nesakysiu.
Dama nekalba apie tokius dalykus. Tau nederėjo to klausti.
Tu bėgi kaip berniukas.
Ačiū.
Aš žinau, kodėl tu ją atstūmiai.
Kai aš buvau jaunesnė,
kai eidavom laikydavai mano ranką.
Tada staiga nebedariai to.
Vieną kartą aš užkliuvau ir čiut nenukritau.
Tai buvo žinoma suvaidinta.
Bet tu manęs nelaikei.
Kai kuriu dalykų mes nedarom, kad kiti nesužinotu, ką mes norim daryti.
Ką?
Kas tai? Uogos.
Kokia graži dovana.
Būk atsargi.
Tu laikai blogą spalvą rankoje.
Ji pritrauke neiškalbamuosius. Tu turi juos užkasti.
Tu nebegali tokių uogų skinti.
Jis jas turėjo kišenei.
Kas atsitiko? Tu kitaip kvepuoji.
Aš jų dar niekados nemačiau.
Tu juk jas nekatik nuskyniai. Iš kur tu jas gavai?
"Šiandien Noah Persi
ant ramybės kalne Aivi Volker davė blogosios spalvos uogos."
"Klausimui, iš kur jis jas rado,
nes aš tokių dar niekados dar nemačiau,
jis parodė man ženklą ant ramybės kalvos."
"Manau, kad Noajis Persis buvo miške,
ir ne pirmą kartą."
"Manau, kad tie sutverimai kurie gyveną miške,
dėl jo nesupratingumo nieko nepadarė."
"Tai sustipriną mano tikėjimą, kad jie mane praleis,
jeigu pajaus, kad aš jiems negresmė."
Mes kalbėsim prieš miestą, tik vieną šitą kartą
ir tada daugiau niekados.
Tavo tėvas vieną antradieni ėjo į turgų,
9:20 ryto.
Po dviejų dienų, jį surado apipleštą ir nuogą purvinam upelį.
Kodėl tu man pasakoji tokius baisius dalykas?
Kad tu geriau susipažintum su tais sutverimais ko trokšti.
Aš netrokštu to. Mano tikslai yra garsus.
Aš galvojų tik apie kaimo gyventojus.
Atleisk man. Aš bijau dėl mano paskutinio sūnaus gyvibės.
Aš nesu vienas kuris turi paslapčių.
Ką tu nori tuom pasakyti?
Kiekvienas kaimo kampas turi paslapčių.
Ką tu to nejauti?
- Ką nematai to? - Tai dėl manęs pačios.
Tai yra bloga praitis užrakinta, bet nepamiršta.
Pamiršimas juos prikeltų.
- Tada atidarikim ją. - Ne.
Mes turėtumėm pasikalbėti su Edvardu Volkeriu.
- Galbūt jis gali... - Jis taip pat kaiką slepe.
Jis slepe jausmus tau.
Kaikurių dalykų mes nedarom,
bet kiti žino, kad mes kaiko norim, taigi mes to nedarom.
Ką tu čia kalbi?
Nebijok. Man nieko neatsitiks.
Kartais tu panašus į užsispirūsi kumeliuką.
Kodėl tu galvoji, kad jis turi man jausmų?
Jis tavęs tik niekados neliečia.
Nebus jokio pabėgimo.
Labas.
Aš kaip tik dabar žaidžiu su Noanu.
Žaltis vėl slepesi name.
Naimai yra prieš taisykles.
Jis tai žino.
Tau viskas gerai?
Mes šiandien prižiūrėsim vaikus, Kitti ir aš. Aš turiu eiti. Pasisaugok.
Aš girdėjau, kaip mano tėvai apie tave kalbėjosi.
Aš žinau apie tavo prašymą eiti į miestą.
Aš laikau tai kilnumu, bet manau tai neteisinga.
Ar tu nepyksti, kad nieko negali matyti?
Aš matau pasaulį, Liušas Hantai.
Tik ne taip, kaip tu jį matai.
Ir kas dėl Noajo?
Jeigu būtų tokie vaistai Noajui, kurie jį nuraminą ir padedą mokytis?
Galim baikti su tuom? Man pilve viskas susisuko.
Kitti išteka.
Ji susirado naują meilę, Kristofa Kreina.
Tu laikai tai keistu pasirinkimu, ar ne?
Žinai, jis niekados nesisukinėja kėdei, bijo, kad susiglamžis maškiniai.
Bet jis kaiką turi kaip džentelmenas
ir jam labai patinka mano sesuo.
Kitti gali didžiuotis.
Ir aš galiu džiaugtis.
Mano vyresnė sesuo yra dabar prižadėta.
Dabar aš galiu pasiūlimus priminėti, jeigu kas susidomės.
Turiu tave. Ar gali man atnešti dekį?
Ar matėt Noah?
Liušai?
Greičiau, į rūsį!
- Jie ateina! - Uždaryk duris.
- Noajai, ateik! - Eikit į vidų.
Eikit visi į namus.
- Jie ateina. Užeik! - Uždarykim duris.
- Liušas dar lauke. - Jie ateina.
Jis yra saugioj vietoj! Prašau uždaryk duris.
Jis sugrįš, kad mūsų pažiūrėti.
Aivi, prašau!
- Prašau. - Ne.
Neileisk jų.
Užeikit.
Ženklai, kurios šiandien mes ryte random ant mūsų namų,
turi žmogus suprasti kaip perspėjimą.
Jie elgesi taip, lyg grėstu pavojus.
Tie sutverimai mūsų dar niekados nepuolė be priežasties.
Ar kas žinot, kodėl taip galėjo atsitikti?
Kas parašė šitą lapelį?
"Prašau skaityti garsiai, kad visi girdėtu."
"Aš užtraukiau šitą nešventumą mums."
"Užvakar aš peržengiau miško ribas ties Kovingtonu,
ir buvau aptiktas neiškalbamūjų."
"Aš apgailestauju."
"Aš užtraukiau gėda sau ir savo šeimai."
"Aš maldauju, kad mano poelgis daugiau jokių pasekmių nesektų."
"Su didžiausiu apgailestavimu, Liušas Hantas."
Dabar bus nemalonumų.
Nesirūpink.
Tu esi bebaimis tokioj formoj, kokios aš niekados neturėsiu.
Mes esam dėkingi už laiką, kuris buvo mums suteiktas.
Aš irgi turėjau vyresnę seserį.
Misis Klek, jūs turite paslapčių.
Kitti man ją labai primeną.
Koks žmogus ji buvo?
Įžuli.
Mes visą laiką ginčijomes.
Galiu paklausti, kuo ji vardu?
Kodėl ji neatvyko į Kovington Vuds kartu?
Mano sesuo sulauke tik 23-jų.
Porą vyrų ją nužudė ant vieno kampo prie mūsų namo.
Prašau atsikelkite.
Mano marškinių ji taip nesuglamžis, ar ne?
Sveikinu su šita nuostabe džiaugsmo diena.
Tai buvo graži ceremonija, ar ne?
Stebūklingą.
Tavo ranka daugiau nei kartą paakius valė.
Tikriausiai buvo ikritus dulkė.
Misteri Volkeri!
Papasakokit.
- Jie yra kaime. - Ką?
Jie paliko ženklus.
Jie nori, kad mes eitumėm.
To negalį būti.
Vienas mumis matė.
Tada tai dingo naktija.
Jūs įsitikinę?
Ar liktumėt pas Aivi?
Ji jums ką nors juokingo papasakos ir jus prajuokins.
Mes eisim visi kartu.
Buvo pavogti gyvūliai ir vištos.
Vištos ir plunksnos dingo.
Yra žymės ant durų kurias jie atidarė.
Žymės yra viršui aukštai.
Kojotai taip aukštai neužlipa.
Vyresnieji rytoj padarys apklausą.
Kiekvienas kaimo gyventojas bus apklausemas bendraminčių name.
Dėl rybų pažeidimo?
Taip.
Lauke šalta.
Tu turėtum eiti į vidų.
Kodėl tu esi verandoj?
Kaimas nėra saugus.
Yra ir kitų.
Ar mane laikai per daug berniukiška?
Man patinka berniuku žaidimai,
kaip tas žaidimas su kelmu.
Jie stovi nugarą į mišką
Ir turi kuo ilgiau išlaikyti, neišsigandus.
Tai taip užvedančiai.
Kiek žinau, tu laikai rekordą.
Tai reiške, kad jo niekas negalį sulaužyti.
Tai vaikiškas šlamštas.
Kodėl tu esi toks bebaimis, kai mes iš baimės drebam?
Aš negalvoju apie tai, kas galėtu atsitikti,
o apie tai, kas turi būti padarytą.
- Iš kur tu žinai, kad aš esu čia? - Aš tave mačiau per langą.
Ne.
Aš tau nesakysiu kokia tu spalvą turi.
Baik klausinėti.
Ar tu su manim šoksi, kai mes būsim apsivede?
Aš baisiai mielai šoku.
Kodėl tu niekados nesakai, kas dedasi tavo galvoj?
Kodėl tu visą laiką sakai, kas tavo galvoj dedasi?
Kodėl tu turi vesti, kai aš noriu vesti?
Jeigu aš noriu šokti, aš tavęs klausiu.
Kai aš norėsiu ką nors pasakyti, tada pasakysiu.
Visi mane verčia, daugiau kalbėti.
Kodėl? Kokia nauda, kad pasakysiu, kad visą dieną apie tave galvojų?
Kokia nauda pasakyti, kad dažnai negaliu blaiviai mąstyti
arba mano tvarkingai padaryti?
Kokia nauda, jeigu aš tau pasakysiu,
kad aš bijau, kai pagalvojų, kad tau gali kas atsitikti?
Dėl to aš sėdžiu ant šitos verandos, Aivi Volker.
Tavo saugumas man svarbiau už viską.
Ir taip,
aš šoksiu su tavim per mūsų vestuves.
Prieš vestuves aš buvau porą kartų daržinėj, kad paimti maisto.
Ir tada tas gyvūlis buvo dar vietoj?
Taip, misis Hant. Viskas buvo tvarkoj.
Ačiū, Beatričia.
Atleiskit.
Ar tiesa dėl Liušo ir Aivi?
Visam kaime yra šnibždama.
Jie mus perspėjo šiandien ryte apie jų planus.
Tai neįtikėtiną matyti, kaip meile suveda.
Ji nežino jokių taisyklių.
Aš norėjau pirma su tavim pasikalbėti.
Aš nenoriu, kad tu dėl kažkokios priežąsties kentėtum.
Tu gi esi mano mylimiause.
Jeigu tas reikalas su Liušas tave kankiną, tada aš to nedarysiu.
Tai nebūtų teisingą, meilę dėl kito mesti.
Tu niekados negalėtum padaryti nieko tokio, kas mano meile tau paveiktų.
Tu esi man taip pat mylimiause.
Dievas jus pašvenčia ir jūsų bendrą gyvenimą.
Kas atsitiko?
Ar tai dėl Aivi ir manęs?
Žinau, kad tu ją labai mėgsti.
Ir aš žinau, kad ji tave mėgsta.
Yra skirtingų meilijomo būdų.
Tu paveluosi į bendraminčių namą.
Ar tėvui tave nuvesti?
Bloga spalva.
Mama.
- Atleiskit už trūkdymą. - Kas yra?
Atsitiko nelaimingas atsitikimas.
Noajas Persis buvo rąstas sukruvinais drabužiais ir kruvinom rankom.
Tas kraujas buvo ne jo. Jis nesako, keno jis.
Dieve.
Ar čia kas sužeistas?
Ar kas šitam name buvo sužeistas?
Ar ten kas yra?
Ar kas yra šitam name sužeistas?
22, 23, 24...
...31, 32, 33...
Liušai?
Atsakyk man tuoj pat!
Misteri Volkeri!
Tėti.
Aš nematau jo spalvos.
Atsitrauk.
Paimkit ją!
Jis labai daug padarė.
Jis gali bet kada iš mūsų išeiti.
Padovanokit jam visas jūsų maldas ir jūsų geras mintis.
Jis jas girdės.
Nusisuk.
Aš esu įsimilėjus.
Žinau.
Jis irgi mane myli.
Žinau.
Jeigu jis miršta,
taip pat miršta viskas kas gyvą manije.
Aš prašau leidimo peržengti Kovingtono mišką
ir eiti į miestą,
kad parūpinti vaistų,
kurie galėtu išgelbėti Liuša Hanta.
Tu esi mano tėvas.
Aš visada tavęs klausau.
Aš pasitikiu tavo apsisprendimu.
Aš uždariau žaizdas kaip galima geriau. Jis turi infekcija.
Ką galimą padaryti, kad jis pasveiktu?
Mes galim tik melstis.
Ką žmogus galėtu padaryti, jeigu nebūtų jokių suvaržymų?
Ko jūs manęs klauset?
Ar galimą dar ką nors padaryti, kad tą berniuką išgelbėti?
Prašau, Viktorai. Būtumet toks draugiškas ir atsakytumėt į mano klausimą?
Jeigu infekcija bus išvalyta, galbūt jis išgyvens.
Aš turiu kalbėti.
Tu turi nerame dvase.
Aš žinau, kas tavo galvoj dedasi.
Tu galvoji eiti į miestą.
Pasakyk, kad tai neteisybė.
Tu kaip ir kiti prisiekiai, niekados ten nebesugrįšti.
Skausmingas apsisprendimas, bet žmogus turi pasiaukoti.
Tai yra tavo žodžiai. Priesaikos negalima laužyti. Ji yra šventa.
Kas atsitiko su Liušu yra nusikaltimas.
Tu priėmiai šitą prisaiką.
Tu ir kiti senesnieji. Ar tu manęs išvis klausais?
Tu priėmiai šitą priesaiką.
Kai aš sužinojau, kad mano dukra visai prarado regėjimą
ir kad ji visą laiką bus akla, aš taip pat sedėjau šitoj kedėj.
Aš taip gėdinaus.
Ką tu žinai apie tavo senelį?
Jis buvo turtingiausias žmogus miestuose?
Taip jis buvo. Tam jis turėjo gabuma.
Iš vieno dolerio 14-kos dienų bėgi pasidarydavo 5.
Tu nieko nežinai apie pinigus. Mūsų gyvenime jų nėra.
Pinigai gali būti labai blogi.
Tai gali žmones pakeisti. Gerus žmones. Mano tėvas to nejautė.
Nors ir su visais jo sugebėjimais, jis nepažinojo žmonių.
Tavo senelis buvo geras žmogus. Jo juoką girdėjo už triejų namų.
Jis laikė mano ranką taip pat kaip aš tavaje.
Jis mane mokė, būti stiprem ir mylėti,
ir mane išmokė vesti, kur kiti tik seka.
Tavo senelis mirė miege.
Kažkas jam prikišo ginklą prie galvos ir nušuvė jį.
Aš tau tai sakau, kad žinotum mano elgesio priežąstis.
Ir dėl kitų.
Tu esi stipri, Aivi. Tu vedi, kur kiti seka.
Tu matai šviesą, kur tik tamsa yra.
Aš tavim pasitikiu.
Aš tavim labiau pasitikiu, nei bet kuo kitu.
Ačiū.
Aivi, žinai kur mes esam?
Prie senosios uždraustosios pašiūrės.
- Aivi. - Taip, tėve?
Pabandyk, nerėkti.
Kas yra?
Aš einu tau parūpinsiu vaistų.
Aš buvau užlaikytas.
Kas atsitiko?
Aivi prašė leidimo,
eiti į miestą vaistų parūpinti.
Kristofas.
Tu neturi bijoti.
Mes turim stebuklingus akmenis.
Jie mus apgins.
Ir kodėl mes pirmą kartą girdim apie tuos akmenis?
Kristofai, prašau. Nepalik mūsų nelaimei.
Tau nėr ko bijoti.
Kodėl mes dėvim saugios spalvos apsiaustus?
Mes uždegsim fakilus.
Tai nėra pavojinga.
Tai uždrausta.
Čia kaikas yra miške.
Man suka pilvą.
Tau nieko neatsitiks.
Tau jie nieko nedarys, nes tu nieko nematai.
Jie tavęs pasigailės, taip kaip su Noaju
kai jis į mišką išėjo.
Mane jie nužudys, Aivi.
Aš negaliu likti.
Tu tai padarysi geriau nei daugelis vyrų. Tai sako kiekvienas.
Tai mano kelionė, Fintonai.
- Tu gali eiti. - Eime kartu.
Pabandyk nerėkti.
Keistas kvapas.
Tai yra tiesiai prieš tave.
Kas tai?
Aš negaliu žodžiais apsakyti.
Tai yra porą žingsnių prieš tave.
- Neiškalbamieji! - Nebijok.
Tai tik apgavystė.
Ramiai.
Iš tikrūjų buvo gandai apie sutverimus iš miško.
Tai parašyta istorijos knygose, iš kuriu aš mokau.
Bet riksmai iš miško?
Tuos garsus mes darydavom.
Ir mėsos aukojimo ceremonija?
Mes patys pasiemam tą mėsa. Vienas senesnysis būna siunčiamas.
Pratimai ar jie taip pat tik apgavystė?
Mes nenorim, kad kas nors eitu į miškus.
Kas su tais gyvuliais pavogtais?
- Ar taip pat buvo senesnieji? - Manau, kad tai buvo vienas iš jų.
To daugiau nebepasikartos.
Kiekvienas šitam kaime prarado artimajį,
taip pat didelį praradimą turėjo, kad jis dvejojo gyvenimo prasme.
Tai yra toke tamsa, kurios tau nederėtu niekados išgyventi.
Atleisk mums mūsų durnas melagystes, Aivi. Mes niekam nenorėjom skaudos.
Aš apgailestauju dėl tavęs, tėti.
Dėl visų mūsų senesniujų.
Šitam lapelį yra parašytas vaistų pavadinimas.
Mieste tai žino. Du vyrai tave lidės.
Sek upės garsą.
Po puse dienos kelio tu pataikysi ant kelio.
Ten vyrai lauks ir tu eisi toliau.
Tu viena seksi kelę
ir paliksi Kovingtono mišką.
Tu negali niekam mieste sakyti, kur mes esam,
ir tu turi tuoj pat sugrįšti.
Aš negaliu su tavim eiti.
Tu savo širdi padovanojei tam berniukui.
Jam reike pagalbos.
Ar tu esi pasiruošusi šia kelione perimti,
kuri tau vienai priklauso?
Aš darau šviežius tvarščius Liušui. Jam jų reike.
Alice, aš išsiunčiau pagalbai.
Aš išsiūnčiau Aivi į miestą.
Tu negali to padaryti.
Tai yra viskas, ką aš galiu tau duoti.
Aš tai priimu.
- Ką tu padariai? - Jis yra nusikaltimo auka.
Mes buvom vieningi, daugiau niekados nebesugrįšti. Dagiau niekados.
Kodėl mes išėjom?
Nepamirškim, kad mes tikimės, kaiką gero ir teisingo surasti.
Tu be mūsų nieko negali priimti.
- Tu per toli nuėjei. - Aš esu kaltas, Robertai.
Tai buvo širdies apsisprendimas. Aš nenoriu, kad dar kam nors
taip atsitiktu kaip Augustui. Kad aš neduodu ataskaitos.
Tai per daug skausmingą. Aš to neištversiu.
Tu viską statai ant žaidimo, ką mes sukūrėm.
Kaip tu manai, kas toliau valdys šitą vietą?
Nori amžinai gyventi?
Jie yra mūsų ateitis.
Aivi ir Liušas šitą gyvenimą toliau gyvens.
Tai buvo rizikingą. Ir aš tikiuosi, kad visą laiką būsiu pasiruošes rizikai.
Be šito apsisprendimo, mes daugiau niekados nebegalėtumėm pasakyti, kad mes tyrūs.
Ir būtent yra, ką mes čia saugom: Širdies tyrumą.
Jo prarasti aš nepasiruošes.
Leisk jiems eiti.
Jeigu tai baigsis, tada baigsis.
Mes einam vilčiai pro šali. Tai ir yra gražiause šitoj vietoj.
Mes neturim bėgti nuo mūsų skausmo.
Mano brolis buvo nužudytas mieste. Kiti mirė čia.
Skausmas priklauso prie gyvenimo. Dabar mes tai žinom.
Aivi eina vilčiai pro šali. Leisk jei eiti.
Jeigu šitas kaimas šito nusipelnė, jei pavyks.
Kaip tu ją galėjei siūsti.
Ji yra akla.
Ji yra drasesnė nei kiti kaime
ir ji yra vedama meilės.
Pasaulis sukasi aplink meile.
Ji klumpa pries santuokos baime.
Visas pasaulis galį matyti
Laikas apsižvalgys
Kaip šešėliai ateina ir išeina
Kai vėjas lapus glosto
Kaip žiedai žydi
Miegok, mano vaike, miegok
Miegok, miegok ramiai
Ištikrūjų buvo gandų apie sutverimus šitam miške.
Taip parašyta istorijos knygose, su kuriomis aš mokau.
Tai nėra tikrą.
- O dieve. Kas tai? - Kas tai?
Kur jis?
Jis surado vieną kostiumą po grindim.
O dieve.
Gyvūliai.
Jo noras gyventi yra labai didelis.
Po pusdienio kelio pataikysi ant kelio.
Tu seksi šį kele viena,
ir paliksi Kovengtono mišką.
Tu niekam mieste negali pasakyti, kur mes esam
ir turi tuoj pat sugrįšti.
Mano sesuo sulauke tik 23-jų.
Viena vyrų grupe ją išprevartavo ir nužudė.
Jie ją įkišo į šiukšliu konteineri,
triem blokais toliau nuo mūsų būsto.
Mano brolis dirbo ligoninės priimamajam.
Vienas narkomanas atėjo su sužeidimu.
PATARIMŲ CENTRAS
Mano brolis norėjo tą žaizdą sutvarkyti.
Kitas išsitraukė šautuvą iš striukes
ir peršovė mano brolį per kaireję akį.
Mano vyras Maiklas, norėjo eiti į parduotuvę,
po 9 penkioliką, ryte
Jį rado nuogą ir apipleštą
East River.
Mano tėvas buvo nušautas verslo partnerio,
kuris po to pasikorė mano tėvo spintoj.
Jie susiginčijo dėl pinigų.
Aš esu profesorius.
Aš dėstau amerikietišką istoriją Pensilvanijos universitete.
Aš turiu vieną idėją, apie kuria aš norėjau su jumis pasikalbėti.
43 kilometras. Čia yra viena moteris. Aš pasižiūrėsiu.
VOLKERIS LAUKINIS REZERVATAS
Jums negalima ten eiti.
Prašauk eikit atgal prie savo mašinos.
Kas tai per triukšmas buvo?
Ką jūs čia darot? Kaip jūs čionai patekot?
Ar jūs iš miesto?
Iš kur jūs?
Iš miško.
Jūs atėjot iš miško?
Iš ten?
Ar jūs man padėsit?
Aš turiu surasti gyditoją. Man reikalingi šitie daiktai. Mes turim paskubėti.
Klausykit, mem.
Šiaip jau aš čia tik...
Ar kas sužeistas?
Prašau, sere. Mes turim paskubėti.
- Jūs gyvenat ten viduj? - Taip, sere.
- Kuo jūs vardu? - Kevinas.
Jūsų balsas skamba draugiškai.
Aš to nesitikėjau.
Čia apilinkei mes turim kas 16 kilometrų būdintijį postą.
Ten būna vaistai sandaliuojami, nuo gyvūnų įkandimu ir panašiems sužeidimams.
Ar galit parūpinti tai, kas parašyta lapelį?
- Jūs turit čia palaukti. - Prašau, sere.
Prašau, paimkit tai kaip užmokesti.
Jūs gi manęs nenorit išdurti, ar ne?
Aš nesuprantu.
Kuo jūs vardu?
Aivi Elizabet Volker.
Kas yra dėl moters? Tu man daugiau nebeatsakiai.
Tai buvo tik porą jaunuolių, kurie buvo pasiklyde.
Ar man duoti tau patarimą? Nesileisk į kalbas.
Kitaip papasakosi, kad mus apmoką privačiai
ir kad niekas negali eiti rezervatą.
Tada žmones tai daro iš smalsumo.
Darbas yra tikrai paprastas, Kevinai. Mes saugom sienas, daugiau nieko.
Prieš porą metų per spaudą ėjo, kad porą saugomo tipu
buvo apmokėti, kad per čia neskraidytų lektuvai.
Tai buvo man labai sunku.
Nedaryk man jokių nemalonumų.
Nesileisk į kalbas.
TIK MEDICININEMS TIKSLAMS
Džėjau, kur yra kopiečios?
Aš turiu sutvarkyti ženklą.
Jos yra gale.
APSAUGA
Aivi sugrįžo su vaistais.
Vienas sutverimas ją užpuolė. Ji jį nužudė.
Mes jį surasim.
Jis bus tvarkingai palaidotas.
Mes pasakysim kitiem,
kad tie sutverimai jį nužudė.
Jūsų sūnus mūsų istoriją padarė tikra.
Noajas davė mums šansa čia toliau gyventi...
...jeigu mes dar to norim.
Aš sugrįžau, Liušai.
Vertimas ir titrai: Tomas18